Vydavateľka Aňa Ostrihoňová odpovedala na sedem otázok. Ponúkame vám výber z kníh a prikladáme zopár úryvkov z našich textov o knihách vydavateľstva Inaque.‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌ ‌

Otvoriť v prehliadači
Píšeme vám o vydavateľstve
V Artfore považujeme vzťahy za dôležité a myslíme si, že sa o ne treba starať. Aj o vzťahy medzi nami – ako kníhkupectvom – a vydavateľstvami. Takáto starostlivosť môže mať rôzne podoby. Rozhodli sme sa, že sa s vydavateľstvami budeme rozprávať a budeme vám písať o ich knihách a ich práci.
Ďalším vydavateľstvom, o ktorom vám napíšeme, je Inaque. Vydavateľstvo, ktoré máme radi pre jeho rozmanitosť, výber kníh, preklady aj knižný dizajn.
Vydavateľka Aňa Ostrihoňová odpovedala na sedem otázok. Ponúkame vám výber z kníh a prikladáme zopár úryvkov z našich textov o knihách vydavateľstva Inaque.
Rozhovor
Ako a prečo vaše vydavateľstvo vzniklo? Čo vás k tomu viedlo? Inaque vzniklo z potreby – z vnútornej nutnosti čítať a prekladať texty, ktoré by inak možno po slovensky nevyšli. Nie ako podnikateľský plán, skôr ako pokračovanie čítania: keď človek narazí na knihu, s ktorou chce tráviť čas. Postupne sa z toho stala práca, ktorá spája editorstvo, preklad, aj premýšľanie o svete. Ako by ste charakterizovali zameranie svojho vydavateľstva? Teda ako by pokračovala veta: „Vydávame knihy pre...“ alebo „Vydávame knihy, ktoré...“ Vydávame knihy, ktoré – aj keď rozprávajú príbehy – myslia. Knihy pre čitateľov, ktorí nehľadajú len dej, ale aj hlas, štýl, otázky. Romány, memoáre, eseje, ktoré skúmajú hranice medzi osobným a spoločenským, medzi intimitou a históriou. Kto tvorí úzky okruh ľudí spolupracujúcich s vašim vydavateľstvom? Nie je to veľký kolektív, skôr sieť ľudí, ktorí majú rovnaký zmysel pre jazyk a presnosť: prekladateľky, redaktorky, grafická dizajnérka, korektorky, tlačiari. Mená sa občas menia, ale dôležitý je vzťah dôvery – vedieť, že každý robí svoju časť práce s rovnakou pozornosťou. Ako vnímate podporu nezávislých vydavateľských aktivít zo strany štátu, samosprávy, verejnosti? Podpora existuje, ale je krehká. Štátne granty pomáhajú, no väčšina práce ostáva na ľuďoch, ktorí ju robia z presvedčenia. Verejnosť čoraz viac chápe, že nezávislé vydavateľstvá vytvárajú skutočnú rozmanitosť knižnej kultúry. Bola by som rada, keby sa na ne nehľadelo ako na „menšie“, ale ako na tie, ktoré udržiavajú literatúru živú. Máte domáce alebo zahraničné vydavateľské vzory alebo súputníkov? Inšpiráciou sú vydavateľstvá väčšinou zamerané na prekladovú tvorbu, ktoré majú jasný hlas a robia svoju prácu s odvahou a jemnosťou zároveň. Napríklad britské Tilted Axis Press, ktoré založila Deborah Smith – prekladateľka Vegetariánky od Han Kang. Fascinuje ma aj parížske vydavateľstvo L’Olivier, ktoré dnes už len z pozadia vedie Olivier Cohen – vydavateľ s dlhou pamäťou a neochvejnou láskou ku americkej literatúre. Doma sú mi blízke malé vydavateľstvá, ktoré stavajú na kvalite prekladu a editovania. Skôr než ako „vzory“ ich vnímam ako priateľky a súputníkov – ľudí, ktorí v tej istej krajine robia tú istú tichú prácu. Našli by ste v príbehu svojho vydavateľstva nejaký husársky kúsok? Teda, ktorá kniha bola vašou najvýpravnejšou, najriskantnejšou? Možno je to odvaha pustiť sa do rozsiahlych diel – napríklad trilógie Virginie Despentes Život Vernona Subutexa alebo Krajina iných Leïly Slimani, ktorá ju sama označila za „veľký román“ a pri preklade bolo dôležité zachytiť rytmus jej viet. A, samozrejme, Ôsmy život (pre Brilku) Nino Haratischwili. „Husársky kúsok“ je aj to, že knihy vydržali. Že majú svoj čas a čitateľov si nájdu aj bez hluku. Z ktorých svojich kníh sa teraz najviac tešíte, na aké vaše knihy sa do konca roka môžeme tešiť my? Teším sa vždy z tých, ktoré práve vznikajú – z prekladov Simone de Beauvoir, z knižky o umení pre deti, z autorských hlasov, ktoré rozprávajú inak. Do konca roka vyjde druhý a tretí diel Krajiny iných, Pamäti slušného dievčaťa Simone de Beauvoir a kniha Thomasa Schlessera Monine oči o 52 umeleckých dielach z parížskych múzeí a galérií, ktoré autor veľmi prístupne a pútavo predstavuje deťom a dospievajúcim.
My o knihách Inaque
Veronika Michalová o knihe Nedostatok svetla: Nedostatok svetla od gruzínsko-nemeckej autorky Nino Haratischwili. Je to riadne hrubá kniha, ktorá na príbehoch štyroch kamošiek ukazuje Gruzínsko osemdesiatych a deväťdesiatych rokov, kedy v krajine po rozpade sovietskeho zväzu vládol šialený chaos. A v tomto chaose vyrastá partia štyroch kamarátok. Dievčatá dospievajú, hľadajú lásku, meisto vo svete, miesto v novovznikajúcej krajine. Lenže niekoľko situácií a rozhodnutí zmení ich životy navždy. Páčilo sa mi, že kniha je rámcovaná súčasnosťou, kedy sa dievčatá, dnes už ženy, matky dospelých detí, stretávajú v Bruseli na vernisáži fotiek jednej z nich. Dáva to príbehu uveriteľnosť a zároveň silu v tom, že to, kurník, fakt bolo nedávno. Po prečítaní tejto knihy naozaj pochopíte, čo znamená pojem divoké deväťdesiate roky.
Pero Le Kvet píše o knihe Rose Royal: Nicolas Mathieu napísal Rose Royal na podnet Marca Villarda, renomovaného spisovateľa a vydavateľa francúzskeho noiru. Je to útla temná novela o závislosti, násilí a túžbe po láske. Hlavnou protagonistkou a rozprávačkou je 50ročná nezávislá, príťažlivá, rozvedená matka dvoch dospelých detí Rose, ktorá má za sebou množstvo krátkodobých vzťahov s rôznymi mužmi. Už vie, čo môže od nich očakávať. Vždy po práci rada vysedáva v bare Royal, klábosí s barmanom alebo so svojou kamoškou a pije jeden drink za druhým. Jedného dňa sa v bare objaví Luc a veci sa dajú do pohybu. Rose stále túži po láske a Luc sa jej páči. Začnú sa teda stretávať. No nie je to žiadna veľká lovestorka. Ich vzťah je komplikovaný a neustále vo vzduchu visí nejaký konflikt. Situáciu komplikuje alkohol, rutina, strach zo samoty a najmä sexuálna frustrácia. Ako sa tento príbeh môže skončiť, keď si Rose kúpi revolver?
Veronika Michalová o knihe Všetko je možné: Zamilovala som sa do Elizabeth Strout. Jej písanie považujem za výnimočné preto, lebo je veľmi emocionálna a zároveň veľmi nad vecou. Neviem to úplne opísať, skúste si prečítať. Napríklad Olive Kitteridge alebo Lucy Bartonovú. Geniálna je kniha zo série Lucy Bartonovej Všetko je možné. Poviedkový román, kde v jednotlivých príbehoch - plnohodnotných vypointovaných poviedkach - nazeráme na fragmenty životov obyvateľov malého amerického mestečka. Jednotlivé príbehy sú malými detailami poprepájané navzájom, no nestrácajú ani svoju samostatnú silu. Je to krása čítať, až mi je ľúto o tom písať, lebo mám pocit, že to neviem ani zďaleka tak pekne ako ona. A ešte dôležité - je to kniha láskavá. Píše o ťažkých veciach, viac či menej blízkych i našim životom, no láskavo. A to je dnes vzácne!
Výber kníh z vydavateľstva Inaque
Newsletter Píšeme vám o vydavateľstve pripravujú kníhkupkyne a kníhupci bratislavského Artfora.
❤️ Artforum
Kozia 611/20, 811 03, Bratislava
Tento e-mail sme vám poslali, pretože ste sa prihlásili k odberu newslettru alebo ste u nás nakúpili. Chcete sa odhlásiť? Ak naopak poznáte niekoho, kto by chcel dostávať správy o dobrých knihách, do odberu newslettra sa môže prihlásiť na tomto linku.